Medved - prisrčen kosmatinec, ki ga je treba (s)poznati
Ogledov: 28
Z medvedom je slovenski človek povezan bolj, kot se nam zdi na prvi pogled. Večina se je z njim prvič srečala že v otroški posteljici, ko so nam ga položili ob vzglavje. Prebivalcem dinarskega gorstva in Krasa je kosmatinec »bližnji« sosed, ostali pa večinoma le sanjamo o (kontroliranem) srečanju. Pa vendar je medved zver in kljub temu, da se nas praviloma ogne v velikem loku, so srečanja dokaj pogosta. Da bodo tudi prijetna, predlagamo, da si vzamete nekaj minut za spodnje besedilo.
Medved v človeku ne vidi prehrani namenjenega plena, zato človeka nikoli namenoma ne zalezuje in lovi. O ravnanju pri srečanjih s človekom tako ne odloča njegova lakota, ampak predvsem občutek ogroženosti in presoja, kako se tej grožnji umakniti. |
Večja kot je razdalja na kateri medved zazna, večja so zagotovila, da do srečanja sploh ne bo prišlo. V takšnih primerih, se niti ne ve, da je bil v bližini medveda. Če pa se približamo kritični razdalji, lahko medved, pogosteje pa medvedka z mladiči, izvede posebni zastraševalni nastopom oz. navidezni ali strašilni napad. Namen tega je resničnega ali domnevnega napadalca tako prestrašiti, da se raje umakne.
Postavljanje medveda na zadnje noge še zdaleč ne pomeni, da bo medved napadel! Medved slabo vidi - zato se, ko sliši in vonja kaj nenavadnega, postavi na zadnje noge, da bi si ogledal situacijo in ugotovil za kaj gre.
Na zadnje noge se vzpenja tudi med navideznim napadom, da bi naredil večji vtis na sovražnika. Grozečo pokončno držo podkrepi z grozečim renčanjem in rjovenjem. Kljub grozečemu obnašanju pa medved iz navideznega ne bo prešel v pravi napad, če ga k temu dodatno ne izzove ravnanje, ki ga dojame kot napadalnega.
Slovenski medvedi so del alpsko - dinarsko - pindske populacije, ki zajema območje od vzhodnih Alp v Avstriji in severovzhodni Italiji vse do gorovja Pindos v Grčiji. Slovenija se nahaja na severozahodnem robu strnjenega območja dinarske populacije medveda in je s tem najbolj zahodni del populacije rjavega medveda v Srednji Evropi.
- Zahodni visoki Kras: razteza severno od avtoceste Ljubljana - Postojna - Razdrto. Kljub temu, da je gozdni habitat zelo kvaliteten, še posebej na planotah Hrušice in Nanosa, je gostota medvedov majhna.
- Notranjska: zajema zahodna pobočja Javornikov, Snežnik in Iško. Za ohranjanje velikih zveri je ta regija še posebej pomembna, saj se na jugu nadaljuje v Gorski kotar. Na tem območju kmetijskih pritiskov praktično ni.
- Kočevsko - Belokranjska regija: največji del osrednjega območja medveda na slovenskem. Območje se razteza od Iške do Bele krajine. Z vidika ekologije ima največjo nosilno kapaciteto, a je tu medved vseeno bolj ogrožen kot na drugih dveh delih, zaradi povečevanja kmetijskih pritiskov (paša drobnice in ostale kmetijsko-gozdarske dejavnosti).
Prehod proti severovzhodni Sloveniji jim nudi Posavsko hribovje, a migracije tu niso tolikšne kot v smeri Julijskih Alp. Preko Save in Menine planine se lahko odpravijo vse do Raduhe, Olševe in naprej v Avstrijo. Pred leti je nekaj medvedov prišlo celo na Pohorje. Seveda medvedje potujejo tudi v vse druge smeri, a občutno manj izrazito.
Medved ima človeka predvsem za nevarnega nasprotnika, kateremu se na daleč izogne. Medved in tudi medvedka z mladiči, se človeku običajno hitro umakne samo, če pravočasno zazna njegovo približevanje. Zato so srečanja z medvedom redka tudi po območjih, kjer je razmeroma pogost. |
- Ob sprehodih v gozd naj bo pes na povodcu. Na območjih s stalno prisotnostjo medveda se v času med majem in junijem sprehodom s psi odpovejte.
- Med hojo po slabše preglednem gozdu, bodite glasnejši (glasna hoja, žvižganje, normalen pogovor, brcnje kamenja, udarjanje s palico po deblu dreves). S tem medveda na nas že na daleč opozorimo.
- Ne zadržujte se v bližini kadavrov, neprevidno in nezakonito odvrženih klavniških odpadkov ter krmišč. Ne hodite po medvedovih sledeh.
- Poskrbite, da v okolici domovanja ni dostopnih virov hrane (biološki odpadki, smeti, nezavarovani čebelnjaki, komposti, ...), saj navajajo medveda na prisotnost človeka in so eden ključnih vzrokov težav z medvedom; v naseljih.
- Ne približujte se mladičem, četudi so videti zapuščeni. Če jih opazite, se čim prej umaknite.
- Ne hodite v bližino medvedjih brlogov.
Kaj storiti, če srečate medveda?
- Če medveda opazite z razdalje, se mirno, počasi in brez sunkovitih gibov umaknite v smeri prihoda. Če medved prihaja v našo smer in vas še ni zaznal, ga z mirnim glasom opozorite nase - v večini primerov se bo umaknil. Nikoli ne tecite, saj s tem povečate možnost napada!
- Ko medveda ali medvedko z mladiči srečate v neposredni bližini, ostanite čim bolj mirni. Ne delajte hitrih in nenadnih gibov ali krikov. Obstanite in se počasi zadenjsko umaknite.
- Če se medved zapodi proti vam, obstanite - skoraj vedno se bo medved ustavil. Gre za lažni napad.
Vsega tega ne omenjamo zato, da bi širili med ljudmi strah pred medvedom, ampak zato, da bi jih opozorili, naj bodo po območjih, kjer lahko naletijo na medveda, previdni. Če pa do srečanja z medvedom že pride, naj bo povedano samo dodaten razlog za ustrezno mirno in premišljeno ravnanje. Ponovno poudarjamo, da medved človeka ne napade zaradi lakote, niti iz hudobije, ampak samo v stiski, ko se počuti skrajno ogroženega. Zato se ob srečanjih z medvedom ogibajmo vsega, kar bi ga utegnilo dodatno strašiti in v njem vzbujati občutek skrajne ogroženosti. Samo na ta način se bomo ognili nevarnosti napada.
Viri in gradiva:
- Srečanja z medvedom, Ministrstvo za kmetijstvo gozdarstvo in prehrano Republike Slovenije, 1998
- Na obisku pri medvedu, Zavod za gozdove Slovenije, 2005
Povezana vsebina:
Objavil: Matej Ogorevc, 14.05.2024